K riminalistika | číslo4/1999

### Proti korupci a hospodářské kriminalitě

Prof. JUDr. MIROSLAV PROTIVINSKÝ, DrSc., Praha

Korupce, hospodářská a finanční kriminalita v České republice dosáhly takových rozměrů, že neotřásají jen právním vědomím občanů, nýbrž i stabilitou našeho formujícího se tržního hospodářství a naší rodící se demokracie. Byla v uplynulých létech vždy dostatečná vůle státu bojovat účinně proti těmto kriminálním fenoménům a nepřevládaly někdy iluze, že k rozvoji tržních mechanismů lze úspěšně a bez rizik využít jakékoli podnikatelské praktiky, včetně vysoce amorálních? Uplynulá léta prokázala vysokou aktivnost a flexibilitu českých kriminálních podnikavců, zatímco naše kontrolní orgány, finanční orgány, policie a orgány činné v trestním řízení byly převážně novými formami hospodářské kriminality zaskočeny a do značné míry zůstávají dodnes bezradné či bezmocné. Lze vše svalit jen na nedostatečnou či opožděnou legislativu? Je třeba přiznat, že bojovat s korupcí a hospodářskou kriminalitou je nesmírně složité a profesně náročné. To konečně dokazují i naše zkušenosti s tunelováním bank, investičních fondů i výrobních podniků, s podvodnými bankroty aj. O tom, jak obtížné je odhalovat a vyšetřovat korupci a hospodářskou kriminalitu, se dočítáme i v odborné literatuře západních demokratických, průmyslově vyspělých zemí, kde mají dlouhodobější i hlubší zkušenosti s bojem proti zmíněné kriminalitě než my. Využívali jsme v uplynulých letech dostatečně těchto jejich zkušeností?

V odpověď na tuto otázku chci v tomto příspěvku provést malou rekapitulaci svých minulých snah přispívat k prohlubování účinnosti boje s korupcí a hospodářskou kriminalitou. Od roku 1990 jsem při studiu zahraničních odborných časopisů věnoval zvýšenou pozornost i problematice boje s korupcí a hospodářskou kriminalitou. Na toto téma jsem publikoval v odborných kriminalistických časopisech i v denním tisku několik příspěvků, v nichž jsem se snažil o stručné aplikace na podmínky v ČR.

Protože se domnívám, že tyto zahraniční zkušenosti nebyly v praxi dostatečně využívány, dovoluji si zde znovu co nejstručněji připomenout jejich podstatu a možnosti jejich využití.

Odhalování a objasňování korupce

Pokud jde o korupci ve veřejné správě a stavebnictví, vracím se k příspěvkům1), 2), v nichž doporučuji, aby naše kontrolní orgány (Nejvyšší kontrolní úřad nebo resortní kontroly) a policejní orgány (např. specializované pracoviště pro odhalování korupce a závažné hospodářské kriminality) využily zkušeností Nejvyššího účetního dvora v Hesensku (SRN), jak pomocí rastrové metody rychle zjišťovat rozhodující indikátory korupce. Teprve po jejich zjištění kontrolními orgány věc přebírá a objasňuje kriminální policie. V příspěvku 1)je rozvedena i typologie korupce na úseku veřejných zakázek a stavebnictví, která je důležitou součástí policejní metodiky odhalování a vyšetřování této trestné činnosti. V roce 1990 v Hesensku jen v obvodu Zemského soudu ve Frankfurtu n. M. zahájilo státní zastupitelství trestní stíhání proti 1300 osobám.

Pokud jde o elektronický informační systém o korupčních strukturách a jejich aktivitách,3) bylo by vhodné převzít zkušenosti z Francie a Španělska.

V dalším příspěvku lze nalézt, jaká preventivní opatření lze provádět proti korupci, jak vykazovat korupci v kriminální statistice, jak může nárůst korupce ovlivňovat i organizaci policie.4)

Několik příspěvků jsem věnoval problematice korupce policistů v západních demokratických zemích, z nichž si také lze vzít jistá poučení pro ČR.5), 6)

V souvislosti s kauzou „Lízner“ jsem se pokusil stručně nastínit možnost řešení otázky, jak by mohla být právně upravena operativní kombinace k usvědčení osoby požadující úplatek.7) K této otázce je třeba se vrátit a precizně ji propracovat pro úvahy de lege ferenda. Co v tomto směru Policie ČR připravuje? Má již shrnuty poznatky o právních úpravách i praxi v západních demokratických zemích?

Hospodářská trestná činnost a praní peněz

V některých příspěvcích jsou obsaženy úvahy o trestní odpovědnosti právnických osob v souvislosti s korupcí a hospodářskou trestnou činností, např. i úpadkem (konkurzem) z nedbalosti v důsledku nedostatečné anticipace krizové situace a zanedbání nezbytných výhledových programů při plánování a investování.8), 9)

V angloamerickém právu je trestnost podniků, tj. právnických osob, upravena již od počátku 20. století, v Holandsku od r. 1976, ve Francii od r. 1994 a ve většině ostatních evropských zemí sankce umožňují vedlejší zákony. Nebylo by pro naši ekonomiku a právní vědomí občanů vhodné jít také touto cestou?

V jiném příspěvku je řešena strategie investování špinavých peněz (nelegálních zisků), vystopování těchto zisků, podmínky pro páchání organizované a hospodářské kriminality.10)

Pokud jde o praní peněz, je vhodné se orientovat na právní úpravu a praxi v USA a Velké Británii, neboť v Německu je efekt zákona o praní peněz mizivý. Např. jeden z německých autorů končí svůj obsáhlý článek slovy: „Na závěr lze konstatovat: Přes mnohé snahy, zlepšující se kvalitu oznamovaných podezření a intenzivnější a jemnější vyšetřovací metody lze o úspěších v potírání praní peněz sotva mluvit. Snahy zákonodárce jsou v praxi přijímány spíše skepticky než s nadšením ...“11)

Je též nezbytné prosazovat obrácení důkazního břemene, tj. aby podezřelé osoby musely od určitého prahu podezření doložit legální původ svého majetku. Neprokážou-li jej, musí jim být zabaven.12)

Zkušenosti ukazují, že formy hospodářské kriminality se vyvíjejí. Např. v Německu i jiných zemích západní Evropy je to například „investiční podvod“ (především kriminální sdružení German Kings Club, EKC a EKC Re-Insurance Europa Ltd) nebo „cenově diferenční podvody“.13), 14)

S těmito formami kriminality se musí včas seznamovat pracovníci našich peněžních ústavů, finančních orgánů, kriminalisté a orgány činné v trestním řízení, neboť to, co se dnes děje na kriminální scéně za hranicemi, bude zítra u nás, pokud to již zde nemáme.

Již dnes bychom si také měli plně uvědomovat, že budoucí přijetí ČR do Evropské unie bude znamenat i nové podmínky a možnosti páchání hospodářské kriminality a přirozeně i nové úkoly boje s ní.15), 16)

Závěr

Za chvályhodné a potřebné považuji prověřit velké a významné kauzy, které souvisí s privatizací podniků v uplynulých letech. Za rozhodující však považuji, aby došlo ke kvalitativnímu zvratu v odhalování a vyšetřování dnešní a budoucí korupce a hospodářské kriminality i trestání viníků.

K tomu je nezbytné vytvářet potřebné předpoklady jak personální, organizační, součinnostní a materiální, tak i legislativní. Především však musí být politická a společenská vůle opravdově se vypořádat s tímto kriminálním fenoménem. Zkušenosti - nejen naše, ale i západních demokratických zemí - ukazují, že ti, kteří se nechtějí postavit proti korupci, se uchylují k popírání její existence, což je nejoblíbenější strategie. Dobře však vědí, že korupce je vysoce latentní kriminalita a že se tedy nelze odvolávat na poměrně příznivé údaje kriminální statistiky. Takové odkazy zavánějí demagogií. O tom se přesvědčili již dávno v Německu, kde se domnívali, že se jich korupce vážněji netýká. Dnes si jsou vědomi toho, že v hospodářství platí zásada „kdo maže, ten jede“ a že se dá koupit vše, třeba i řidičské oprávnění. A to je Německo jednou ze zemí korupcí méně postižených!

Chci tím říci, že nepůjde o to odhalit a trestněprávně vyřešit pár velkých kauz, nýbrž o to, aby byla odhalována vedle velké a střední i malá korupce a hospodářská kriminalita, a korupčníci, podvodníci a zloději poznali, že tato činnost se již nevyplácí. Tomu snad může trochu napomoci i aplikace mnou zmiňovaných poznatků v praxi kontrolních a finančních orgánů, policie a orgánů činných v trestním řízení. I to by mohlo sehrát svoji roli - třebas skromnou, až Evropská komise bude opět posuzovat připravenost České republiky pro vstup do Evropské unie.

1) Protivinský, M.: Ze zkušeností dvou sousedních států. 1. Korupce v hesenské veřejné správě. (Článek dosud nebyl v Kriminalistickém sborníku uveřejněn.)
2) Protivinský, M.: Veřejné zakázky a korupce. MF Dnes, 31. 5. 1995.
3) Protivinský, M.: Že by tato korupční kriminalita v ČR neexistovala? Kriminalistika, 1995, 2, s. 117 - 123.
4) Protivinský, M.: Korupce přibývá. Kriminalistický sborník, 1994, 3, s. 133 - 136.
5) Protivinský, M.: Braňme etiku policejního povolání. Kriminalistický sborník, 1993, 2, s. 49 - 52.
6) Protivinský, M.: Korupce v policii? Kriminalistický sborník, 1998, 1, s. 51 - 52.
7) Protivinský, M.: Operativní kombinace, či provokace? Kriminalistický sborník, 1995, 6, s. 226 - 228.
8) Protivinský, M.: Opět z německých zkušeností. II. část: Korupce v podnikání a co s tím. Kriminalistický sborník, 1997, 6, s. 238 - 240.
9) Protivinský, M.: K problematice organizované a hospodářské kriminality (ze zkušeností SRN). Kriminalistický sborník, 1994, 1, s. 39 - 44.
10) Protivinský, M. - Němec, M.: Ke strategii boje s organizovanou kriminalitou a praním peněz (ze zkušeností západní Evropy). Kriminalistický sborník, 1995, 7, s. 280 - 285.
11) Scherp, D.: Lagebild Geldwäschebekämpfung. Eine Zwischenbilanz zur Gesetzesänderung vom Mai 1998. Kriminalistik (Heidelberg), 1998, 7, s. 458 - 462.
12) Protivinský, M.: Ještě k organizované kriminalitě (z německých zkušeností). Kriminalistika, 1996, 2, s. 155 - 160.
13) Protivinský, M.: Jedna z aktuálních forem hospodářské kriminality. Kriminalistika, 1999, 1, s. 76 - 78.
14) Protivinský, M.: Formy finančních podvodů se vyvíjejí. Kriminalistický sborník, 1999, 4, s. 56 - 59.
15) Protivinský, M.: K problematice organizované a hospodářské kriminality (ze zkušeností SRN). Evropa - oběť gaunerů. Kriminalistický sborník, 1994, 1, s. 39 - 44.
16) Protivinský, M.: V Evropské unii i nové možnosti kriminality. Právo, 17. 10. 1997.

Copyright © 1999 Ministerstvo vnitra České republiky
| úvodní stránka |