K riminalistika | číslo4/1999

RECENZE

### Identifikace vozidel

(Rak, R. - Pajer, M.: Identifikace vozidel. Praha, Eurotax 1999, 355 stran, ISBN 80-238-4157-2.)
Prof. JUDr. Ing. Viktor Porada, DrSc., pplk. PhDr. Jiří Straus, CSc., Policejní akademie ČR, Praha

V prvním pololetí roku 1999 vyšla poměrně obsáhlá monografie Identifikace vozidel od R. Raka a M. Pajera v rozsahu 355 stran s 11 přílohami. Publikace je bohatě ilustrovaná řadou technických nákresů, grafů, tabulek a počítačových návodů.

Identifikace vozidel je první českou monografií poskytující ucelený přehled problematiky identifikace motorových a nemotorových vozidel. V knize, ve které je uplatněn zřetelný systémový přístup, je věnována mimořádná pozornost zejména aktuálním otázkám současnosti. I přes primární praktické zaměření je nemalá část publikace věnována teorii individuální, typové a druhové identifikace vozidel. Její význam prudce roste s explozí motorismu na straně jedné a s potřebou počítačového zpracování informací o vozidlech na straně druhé. Tento vývoj se nevyhýbá ani České republice.

Obsahově je práce rozdělena do 14 ucelených kapitol. V první a druhé kapitole autoři orientují pozornost na negativní fenomén společnosti, kterým jsou krádeže vozidel nebo pojišťovací podvody. Uvádějí systém základních zásad a technických postupů, návrhů a opatření v nejrůznějších oblastech každodenního života, ve státní i privátní sféře, které mohou účinně minimalizovat trestnou činnost nebo zvýšit produktivitu jejího objasňování. Čtenáři v publikaci naleznou i doporučení, jaké příznaky odcizení lze na automobilu nalézt a jak se vyhnout koupi odcizeného nebo závadového vozidla.

Ve třetí kapitole je uvedena analýza složení odcizených vozidel v ČR v letech 1995 až 1997. Ze zajímavého statistického přehledu ve formě tabulek a grafů vyplývá, že po dobu posledních čtyř let jsou v ČR sledována nejenom početní zastoupení evidovaných vozidel, ale každoročně jsou vyhodnocovány i krádeže vozidel. Z tohoto srovnání je možné určit tzv. statistické riziko krádeže vozidla. Z přehledu je zřejmé, že vozidla jsou kradena ve velkém množství pro uspokojování méně náročných uživatelů (škodovky). Vysoká míra rizika odcizení je typická pro luxusní a sportovní vozidla s nemalou pořizovací cenou, která jsou spíše kradena na zakázku specializovanými gangy.

Čtvrtá kapitola pojednává o základech identifikace vozidel. Autoři velmi podrobně uvádějí podstatu VIN, jeho sestavování a význam pro identifikaci vozidla. Pomocí mezinárodních norem pro VIN je zaručena unikátnost označení automobilu na celém světě. Jsou zde uvedeny předpoklady a požadavky pro počítačovou identifikaci a různé pohledy na identifikaci vozidla. Zařazení této kapitoly je významné, neboť moderní podstata identifikace vozidel je založena na konstrukci VIN a jeho využití v evidenčním systému. Na čtvrtou kapitolu logicky navazuje svým obsahem kapitola pátá, v níž je pojednáno o individuální identifikaci vozidla, podrobně je zde rozebrán VIN a je vysvětleno vše, co VIN obsahuje. Praktický význam této kapitoly je zřejmý z toho, že konkrétně objasňuje, kde je možné VIN na automobilu nalézt, čeho se vyvarovat, jak vyloučit chyby atd. Čtenář se v těchto dvou kapitolách seznámí srozumitelnou formou s konstrukcí, používáním a přednostmi VIN.

Šestá kapitola popisuje typovou identifikaci vozidla. Jsou zde přiblíženy základní metody definování typu a modifikace vozidla a názvoslovné určení tovární značky a typu. I když tato kapitola je velmi podrobná a obsáhlá, její obsah je metodicky velmi dobře sestaven a logicky vede čtenáře k pochopení dekódování potřebné informace o typu a konstrukci vozidla. Autoři zvolili metodu malých kroků a velkou řadu konkrétních příkladů.

V sedmé kapitole je rozebrána druhová identifikace vozidel se zřetelnou snahou o komplexní a vyčerpávající hledisko. Čtenář má možnost se podrobně seznámit se základním přehledem druhů vozidel používaných v ČR. Vozidla jsou rozdělována do druhů a kategorií za přísného respektování vyhlášky Ministerstva dopravy ČR 102/95 Sb. Členění na druhy má charakter národní, zatímco rozdělování vozidel do kategorií je charakteru mezinárodního. Druhům i kategoriím jsou přiřazovány číselné zkratky. Kladem je i skutečnost, že jsou v publikaci vysvětleny praktické potřeby tohoto vzorce.

V osmé a deváté kapitole je velmi vhodně přiblížen systém základních technických popisů a vizuální identifikace vozidel. Především devátá kapitola je pro potřeby kriminalistů přínosná. Identifikace vozidel podle výrobních čísel, typových štítků, státních poznávacích značek apod., jinými slovy podle unikátních objektových identifikátorů, je jednoznačná a exaktní záležitost. V bezpečnostní praxi vzniká celá řada úloh, kdy je třeba na základě lidských smyslových vjemů (zejména vizuálních) popsat, určit skupinovou příslušnost, typ vozidla a nakonec v optimálním případě nalézt konkrétní vozidlo. A právě řešení této problematiky je věnována devátá kapitola. Autoři věnují pozornost vizuálním markantům na vozidle, jako je tovární značka, konstrukční charakteristika, barva, objem motoru, příslušnost k administrativnímu regionálnímu celku, doplňková výbava a markanty způsobené užíváním vozidla.

V desáté kapitole je popsán způsob vytěžování počítačových databází neúplnými nebo nepřesnými dotazy. Autoři uvádějí z pohledu uživatele postupné metodické kroky a jednotlivé cesty jak se dopracovat konkrétního výsledku. Tato kapitola je věnována oběma důležitým skupinám, a to jak tvůrcům, tak i uživatelům informačních systémů. Úkolem pro tvůrce je pochopit požadavky uživatele a zajistit mu pracovní komfort. Uživatel musí mít alespoň základní představy o ovládání výpočetní techniky a o datových procesech odehrávajících se v informačních systémech. Charakter policejní práce si přímo vyžaduje podporu práce s neúplnými dotazy, které vycházejí z neúplných informací, v praxi velice častých. S obdobnými problémy se denně setkávají i odborníci v pojišťovnách a leasingových firmách. Tato kapitola se může zdánlivě podobat manuálu a rychle odradit čtenáře z praxe. I když jsou reálné příklady převzaty z Evidence motorových a jejich přípojných vozidel, je popisovaná metodika obecná a použitelná ve všech moderních informačních systémech.

Závěrečné kapitoly publikace, kapitoly jedenáctá až čtrnáctá, jsou tematicky věnovány konkrétním a praktickým radám pro běžné uživatele osobních vozidel. Autoři radí jak chránit vozidlo před odcizením, jak je možné rozpoznat kradené či jinak závadové vozidlo, jak si počínat při nákupu ojetého vozidla, jak je možné prověřit původ vozidla a přibližují technické a informační možnosti odhalení změněné identity vozidla se zaměřením na VIN. Čtenář si může zcela konkrétně a podrobně prostudovat odpovědi na vyčerpávající řadu konkrétních dotazů, navíc jsou kapitoly doplněny radami, co by měl splňovat dnešní automobil z hlediska úrovně jeho zabezpečení. Pro rozšíření obzorů kriminalistickotechnické a expertizní činnosti je přínosná kapitola dvanáctá, kde jsou uvedeny současné způsoby pozměňování a odstraňování VIN na vozidle a následné změny identity vozidla. Logicky následují rady autorů, jak mohou výrobci znesnadnit padělání výrobních čísel. Kapitola třináctá se detailně zabývá postupy, které dokáží minimalizovat riziko při nákupu ojetého vozidla.

Po textové části následuje 11 příloh. V nich jsou uvedeny vyčerpávající přehled továrních značek vozidel, loga továrních značek, světový kód výrobce W. M. I. (World Manufacturer Identifier), základní počty vozidel v ČR podle kategorií, dále velmi podrobné statistické informace o vozidlech v ČR, o umístění VIN a kódu barvy. Přílohy jsou velmi podrobné a vhodně doplňují obsah publikace. Pro potřeby kriminalisticko-policejní praxe je významná především příloha č. 10, kde jsou uvedeny konkrétní informace o umístění VIN a umístění kódu barvy pro jednotlivé typy osobních vozidel.

V publikaci nalezneme velké množství aktuálního faktografického materiálu. O početním složení vozového parku osobních automobilů z nejrůznějších úhlů (včetně již zmíněné problematiky krádeží) vypovídají četné tabulky, názorné grafy i praktické ukázky z informačního systému Evidence motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (EMVO), provozovaného MV ČR a vybudovaného na právě popsané teorii.

Publikace je bohatě graficky upravena, jednotlivé teoretické pasáže a důležité kroky jsou doplněny obrazovou přílohou tak, aby byly metodickým doplňkem, a napomáhají k pochopení didaktických kroků.

Publikace je v tomto pojetí ojedinělým a originálním dílem v české odborné literatuře. Jako taková je přínosná pro profesionály zabývající se vozidly z různých aspektů, jako jsou např. ministerští úředníci, policisté, vyšetřovatelé, znalci, pracovníci pojišťoven, leasingových společností, stanic technické kontroly, autopůjčoven, prodejců vozidel, autoservisů, konstruktéři zabezpečovacích systémů automobilů aj. Odpovědi na své otázky v knize naleznou i studenti příslušných středních i vysokých škol, potenciální kupci ojetých vozidel a další zájemci, znalci z oboru soudního inženýrství i kriminalistiky.

Copyright © 1999 Ministerstvo vnitra České republiky
| úvodní stránka |